ШПОРИ. 1. Договір про Європейський Союз (дєс) (Маастрихтський договір
![]()
|
179. Порядок прийняття та виконання рішень суду Європейських співтовариств. Рішення Суду виноситься шляхом таємного голосування, а його результати оголошуються на відкритому засіданні. Таємність дорадчої кімнати є одним з основних принципів провадження в рамках Європейського суду. Рішення та висновки перекладаються всіма 11 мовами та публікуються в офіц. виданні Європейських Співтовариств. У судовому рішенні вказуються обгрунтування по справі, імена суддів, які його винесли, погашення судових витрат. Воно підписується Головою Суду та реєстратором. Рішення Суду ЄС є остаточними та не підлягають оскарженню. Повторне прийняття до розгляду справи, яка вже була розглянута в рамках Суду ЄС, можливе лише за нововиявленими обставинами, що мають вирішальне значення для справи та не були відомі до оголошення рішення Суду. Для розгляду справ за нововиявленими обставинами встановлено термін позовної давності 10 років. На прохання сторони чи органу Євросоюзу Суд має падати роз'яснення рішення, якщо в сторони чи органу є сумніви щодо змісту термінів чи формулювань, які містяться у рішенні та якщо вони істотно впливають на інтереси сторони, яка звертається за роз'ясненням. Виконання рішення Суду ЄС відбувасться згідно з правилами країни, де це рішення має виконуватись. Щодо рішень, які винесені проти країни - члена Євросоюзу або ЄС, то порядок їх реалізації не передбачений. Виконання рішень, які передбачають санкції проти країн - членів Євросоюзу, залежить від їх власної волі. Рішення проти Євросоюзу можуть підлягати примусовому виконанню лише за наявності спеціального дозволу Суду ЄС. 180. Характеристика Європейських співтовариств Європейського суду 1-ої Інстанції. Суд першої інстанції був утворений у 1989 р. Підпорядковується Суду ЕС . Причиною створення Суду 1 інстанції є: вилике навантаження Суду ЕС для сприяння та допомоги в діяльності Суду ЄС покликаний забезпечити всебічний захист основних прав та свобод людини. таким чином була створена дволанкова судова система, яка дає можливість касаційного оскарження рішень Суду першої інстанції до Суду ЄС. Діяльність суду 1 інстанції регулюється ЕС.:Договор про заснування Європейського Співтовариства, Статут Суду ЄС, Процесуальний регламент Суду ЕС. Головним завданням Суду 1 інстанції є розгляд справ,порушених ф.о та ю.о. Компетенції Суду 1 інст. була значно розширена у 1993 р. До сфери дії Суду 1 інстан. планується передати всі питання, що належать до компетенції Суду ЄС, за винятком преюдиціального провадження. Суд першої інстанції не самостійна установа, а лише підрозділ Суду ЄС. Користується всіма фінансами та службами Суду ЄС: бібліотекою, перекладацьким центром, видавництвом, ЗМІ, залучає до роботи його персонал. Суд першої інстанції має реєстратора.Він є відповідальним ча всі адміністративні питання діяльності Суду. На фр.мові Суд першої інстанції має назву "трибунал". Це полегшує термінологічне розмежування, але анг.,укр. та рос. назва цієї судової установи звучить, як "Суд першої інстанції". До складу Суду першої інстанції входять 15 суддів, які неофіційно є представниками кожної з країн - членів Євросоюзу. Професійні, особистісні вимоги щодо членів Суду першої інстанції повністю збігаються із такими стосовно суддів Суду ЄС.У стуктурі Суду 1 інстанції на має Генер. адвокатів. У разі розгляду надзвичайно важливих справ функції Ген. адвоката бере на себе один із суддів Суду 1 інст.ї. В такому випадку справи розглядаються лише пленумом Суду першої інстанції, а не його палатами. В рамках Суду першої інстанції функ-ть 4 палати, до яких входять 5 або 3 судді. Персональний склад палат затверджується щорічно Головою Суду 1 інстанції. При розгляді справ палатами кворум- 3 судді. Також можливий розгляд справ пленумом Суду першої інстанції, в такому разі кворум дорівнює 9 суддів. Голова Суду першої інстанції обирається суддями з їх числа строком на три роки. Положення Протоколу про привілеї та імунітети службовців Співтовариства поширюються на суддів та реєстратора Суду першої інстанції. До юрисдикції Суду 1 інстанції входить: вирішення трудових спорів та спорів щодо перевищення своїх повноважень Радою, питань, які належать до сфери приватного підприємництва, порушень під час здійснення діяльності основних інститутів Євросоюзу, антидемпінгові питання та порушення правил торгівлі. Провадження в Суді першої інстанції схоже з провадженням у Суді ЄС. Різниця полягає у тому, що одразу ж після отримання матеріалів, справи розподіляються по палатах потім передаються на розгляд більшої палати або пленуму Суду. При розгляді винятково важливих та складних справ можуть бути проведені попередні слухання, на яких з'ясовується лише фактичний бік справи. Рішення Суду першої інстанції можуть бути оскаржені в Суді СС протягом 2 місяців з моменту винесення рішення. Рішення можуть оскаржити сторони у справі та 3 особи. Підстави для оскарження рішення Суду 1 інст. процесуальні порушення, перевищення повноважень, порушення матеріального права ЄС, заподіяння шкоди інтересам позивача. При оскарженні Суд ЄС може прийняти справу до розгляду та винести по ній рішення, повернуги справу на повторний розгляд до Суду першої шстанції, а також відхилити позов. У разі, якщо Суд першої шстанції або Суд ЄС вважають себе некомпетентними вирішувати справу, вона автоматично передається до суду, що володіє відповідною компетенцією. Якщо Суд першої інстанції вважає себе некомпетентним у справі, яку йому було передано Судом ЄС, він не може відмовитись від її розгляду. 181.Загальна характеристика Рахункової палати Європейського Союзу. Рахункову Палату було створено у 1977 р. Договором про перегляд бюджетних постанов від 1975р. З прийняттям Маастрихтського договору було надано статус одного з основних інститутів Євросоюзу. Принципи щодо діяльності Рахункової Палати містяться в установчих договорах Європейських Співтовариств та Євросоюзу, в Регламенті РП ЄС 1981 р. Основним завданням Рахункової Палати є надання допомоги Європарламенту та іншим органам Євросоюзу стосовно контролю за витратами коштів. Рахункова Палата складається з 15 осіб, які призначаються Радою на шість років на підставі одноголосного таємного голосування та після консультацій з Європарламентом. Можливе повторне призначення на цю посаду однієї особи. Вимогою до членів РП є високий професійний рівень, досвід роботи у між-них або нац- контрольно-ревізійних структурах. Члени Рахункової Палати здійснюють свою діяльність у повній незалежності. .Діють виключно в інтересах ЄС та Євросоюзу. На час виконання своїх службових обов'язків члени Рахункової Палати не мають права займатись будь-якою іншою діяльністю. При вступі на посаду члени Рахункової Палати урочисто зобов'язуються дотримуватись встановлених правил та сумлінно виконувати свої обов'язки на засадах доброчесності та порядності. Члени Р П мають привілеї та імунітети, які закріплені у положеннях Протоколу про привілеї та імунітети службовців Європейського Співтовариства Члени РП обирають Голову з числа своїх членів строком на три роки, можливе повторне його переобрання. Голова керує роботою Рахункової Палати. Рахункова Палата наділена повноваженнями: перевіряти та вивчати рахунки Європейських Співтовариств. надає гарантійні документи Європарламенту і Раді щодо правильності ведення рахунків, а також законності та правильності проведених операцій. Такі документи публікуються в Офіційному виданні ЄС. РП повідомляє про всі недоліки та порушення, які було виявлено під час перевірки. аналізує рахунки всіх організацій, агентств та фондів, які створені за участю Європейських Співтовариств. Висновки Рахункової Палати будуються на вивченні всіх фінансових документів відповідних структур. Перевірку може бути проведено без попередження. аналіз фінансового управління в межах названих співтовариств. Одже, РП перевіряє правильність проведених операції,їх доцільність, а також аналізує, .чи є застосовані методи найбільш економними та ефективними. В державах-членах аудит проводиться у співробітництві з відповідними національними структурами,"у дусі довіри", але зберігаючи незалежність. Посадові особи Співтовариства, і держав-членів мають повідомляти Рахунковій Палаті всю необхідну інформацію. Надання РП інформації щодо діяльності Європейського інвестиційного банку по управлінню доходами та видатками Європейських Співтовариств регулюється спеціальною угодою між Рахунковою Палатою, банком та Комісією. Рахункова Палата працює як колегіальний орган.Може висловлювати висловити зауваження з особливих питань за власною ініціативою, і на прохання іншого органу Євросоюзу. По закінченні кожного фінансового року Рахункова Палата готує доповідь, яка передається іншим органам Євросоюзу та разом з відповідями на зауваження Рахункової Палати публікується в офіційному виданні Євросоюзу. Рахункова Палата підтримує Європарламент і Раду при здійсненні їх повноважень по контролю за виконанням бюджету. 182.Економічний та соціальній комітет Європейського Союзу. Діяльність Економічного та соціального комітету регулюється Договором про заснування Європейського Економічного Співтовариства, Договором про заснування Європейського співтовариства з атомної енергії та Конвенції про спільні інститути. До складу Комітету входять 222 особи, які є представниками різних груп: підприємці, що працюють в таких сферах, як с/г, транспорт, торгівля, представники виробників, фермерів, робітників, комерсантів, ремісників представникі різних професійних об'єднань. Місця в Комітеті розподіляються: Франція, Німеччина, Італія, Велика Британія мають по 24 представники, Іспанія - 21, Бельгія, Греція, Нідерланди, Португалія, Австрія та Швеція -по 12, Данія, Фінляндія та Ірландія - по 9, а Люксембург - 6. Чітких критеріїв обрання кандидатів на посаду до Комітетів не існує, це приводить до зловживань Члени Комітету обираються на 4 роки з можливістю переобрання, їх обирає Рада за списками, поданими країнами-членами. Число кандидатів має перевищувати кількість місць даної країни в Комітеті принаймні вдвічі. Всі кандидати є незалежними особами, діють на власний розсуд, їм забороняється виконувати інструкції органів, що запропонували їх кандидатури.Члени Комітету не можуть мати будь-який мандат, є незалежними в своїй діяльності та повинні захищати спільні інтереси Євросоюзу та ЄС. Комітет складається з 3 груп, кожна з яких представляє інтереси певних верств населення Євросоюзу: гр. є групою роботодавців: представники організацій роботодавців, торгових Палат. гр. є групою найманих робітників і складається з представників професійних спілок. гр. має назву «Трупа різних інтересів» і включає представників малого бізнесу, коопераційного руху, споживчих і сімейних організацій,представників різних професій, представники урядів. В межах Комітету голосування проводиться за принципом належності до політичних угруповань, тобто кожен представник голосує сам за себе і представники однієї країни не повинні приймати спільного рішення. З числа своїх членів Комітет обирає Голову на 2 роки. Комітет самостійно затверджує власні Правила процедури. Засідання Комітету скликаються Головою па вимогу Ради або Комісії. Комітет також може проводити засідання за власною ініціативою. З метою ефективної діяльності Комітет створює спеціалізовані секції .У складі Комітету діють 6 спеціалізованих секцій:1) Економічний і валютний союз та соціальна спорідненість; 2) єдиний ринок, виробництво та споживання; 3) транспорт, енергетика, інфраструктура та інформація; 4) працевлаштування, соціальні відносини і громадянство; 5) сільське господарство, розвиток села; 6) зовнішні відносини. Рада та Комісія мають консультуватись з Комітетом з питань визначених Договором про заснування Європейського Співтовариства. Комітет також може консультуватися з Європарламентом. Комітет готує з власної ініціативи висновки по справах, якщо вважає це доцільним. У разі, якщо питання особливо важливе, Рада чи Комісія можуть встановити строки для підготовки відповідного висновку. Консультації Комітету не мають обов'язкової сили для Ради та ін. Органів ЕС, але порушення вимоги щодо їх отримання може бути підставою для визнання Судом ЄС такого рішення недійсним. Сфери діяльності, щодо яких прийняття рішень вимагає обов'язкового звернення до Комітету з метою отримання консультацій та висновку: сільське господарство, міграція, узгодження податків, гармонізація законодавства, працевлаштування, транспорт, свобода підприємницької діяльності, умови праці, Європейський соціальний фонд, освіта, додаткова освіта та стажування молоді, охорона здоров'я, захист прав споживачів, промисловість, економічне та соціальне зближення, дослідження та технології, охорона навколишнього середовища.Згідно із законодавством Євросоюзу Комітет відіграє в його діяльності провідну роль, тому майже всі основні органи Євросоюзу використовують його підходи та позиції. 183.Комітет регіонів Європейського Союзу. Комітету регіонів було створено згідно з Маастрихтським договором. Він є консультативним органом. Члени даного Комітету призначаються Радою на 4 роки з можливістю наступного переобрання. Затверджуються кандидати на його посади на підставі одностайного рішення Ради. Список кандидатів представляють країни - члени Євросоюзу. Місця в Комітеті розподіляються: Фран., Німеч., Італ., Велика Бр. мають по 24 представники, Ісп. - 21, Бельг., Грец, Нідер., Португ., Австр. та Швец. -по 12, Данія, Фінл. та Ірлан.- по 9, а Люкс. - 6. Члени Комітету регіонів абсолютно незалежні під час виконання своїх обов'язків, не можуть бути членами Європарламенту, Комітет регіонів самостійно затверджує свої Правила процедури, обирає Голову, а також службовців з числа членів Комітету строком на два роки. Збори даного Комітету скликаються Головою на вимогу Ради, Комісії або за власною ініціативою. Рада та Комісія мають консультуватись з цим Комітетом з питань транскордонного співробітництва. Комітет регіонів має повідомлятися про всі звернення органів та інститутів Євросоюзу до Економічного та соціального комітету, а коли, на його думку, звернення стосується специфічних регіональних інтересів, може виробляти власну точку зору. Цей Комітет може консультувати також Європарламент. Компетенцією вказаного Комітету є консультації з питань освіти? стажування молоді, охорони здоров'я, культури, економічного та соціального зближення, охорони довкілля. Основна діяльність Комітету регіонів пов”язана з:економічними та соціальними питаннями в прикордонних регіонах, сприяння співробітництва громадян країн ЕС. 184.Характеристика первинних джерел права Європейського Союзу. Джерелами права є форми його вираження, а саме: нормативно-правові акти, правові звичаї, судові прецеденти. Джерела права Євросоюзу поділяються на дві основні групи: первинні джерела права Євросоюзу та вторинні джерела права Євросоюзу. Ця класифікація використовується у теорії права і на практиці .Зокрема, нею користується Суд ЄЄ. Первинними джерелами є установчі договори, які відіграють роль основних законів і становлять "конституцію" права Євросоюзу. Акти первинного права мають вищу юридичну силу порівняно з актами вторинного. Первинніими джерелами права Євросоюзу є: 1. Паризький договір про створення Європейського співтовариства з вугілля та сталі 1951 р.Основні завдання договору: сприяння економіч. розвитку держав-членів, росту зайнятості та підвищенню життєвого рівня, створення спільного ринку вугледобувної та сталеливарної промисловості. Вирішує спеціальні завдання, пов'язані з вугільною та сталеливарною промисловістю. 2. Два римських договори 1957 р. - про заснування Європейського Економічного Співтовариства та Європейського співтовариства з атомної енергії. Договори набули чинності з 1 січня 1958 р. Мета досягнення повної економічної інтеграції європейських держав, а також союзу в галузі мирного використання атомної енергії та були підписані 6 країнами-фундаторами – Бельг., Франц., Німеч., Італ., Люксем. і Нідерл.. Таким чином, після підписання Паризького та Римських договорів народилися три європейських сп івто вар й ства. 3. Договор про злиття, набув чинності 1 липня 1967 р. та об'єднав 3 комісії в єдину Комісію, а три ради - в єдину Раду. Новоутворені органи отримали офіційні назви "Комісія Європейських Співтовариств" та "Рада Європейських Співтовариств. 4. Єдиний Європейський Акт 1986 р. визначив основну мету ЄС :зафіксовано тенденцію до розширення сфери компетенції, заходи щодо гармонізації права ЄС та національного права держав-членів, намічені загальні напрями створення Економічного та валютного союзу та заходи щодо співробітництва держав-членів у економічній галузі. 5. Договір про Європейський Союз, який набув чинності 1 листопада 1993 р. Цей Договір є основним документом, що визначає склад, структуру, мету та принципи діяльності Євросоюзу, сприяючи взаємодії держав-учасниць у галузі валютної, економічної, сільськогосподарської, торгової та соціальної політики. 6. Амстердамський договір, набув чинності 1 травня 1999 р. започаткував нове реформування Євросоюзу. Регулює умови та порядок збільшення кола учасників Євросоюзу. Договір встановлював, що Євросоюз створений на принципах свободи, демократи, поваги основних прав і свобод та принципах правової держави, які є спільними для всіх дер жав-членів. Установчі договори та інші акти, що належать до первинних джерел права Євросоюзу, містять не лише загальні принципи, а й конкретні, детальні норми. Установчі договори прийнято вважати актами прямої дії, оскільки їх положення діють незалежно від прийняття національних актів імплементації.Акти первинного права мають вищу юридичну силу порівняно з актами вторинного. |