ШПОРИ. 1. Договір про Європейський Союз (дєс) (Маастрихтський договір
![]()
|
164. Обудсмен ЄПРозгляд діяльності Європарламенту буде неповним, якщо не зупинитись на ролі Омбудсмена, якого він призначає (ст.195 Договору про заснування Європейського Співтовариства). Омбудсмен має повноваження "отримувати скарги від будь-якого громадянина Співтовариства, будь-якої фізичної чи юридичної особи, яка мешкає або зареєстрована в одній з держав-членів, щодо порушень у діяльності інститутів чи органів Європейського Співтовариства, за винятком Суду та Суду першої інстанції, якщо вони виконують свої судові функції".Слід зазначити, Ідо саме через Омбудсмена Європарламент реалізує певні свої контрольні повноваження. Його діяльність тісно пов'язана із роботою Європарламенту, Так, обирається Омбудсмен після кожних нових виборів до цього органу і строк його повноважень збігається із періодом функціонування саме цього парламентського складу. Але названий факт не виключає можливості повторного обрання Омбудсмена на цю ж посаду. Регламентування діяльності Омбудсмена також здійснюється Євро-парламентом після консультацій із Комісією та Радою.Як і всі особи, що входять до органів, які певною мірою пов'язані з виконанням функції контролю за діяльністю основних інститутів Євросоюзу, Омбудсмен є абсолютно незалежним під час виконання своїх службових обов'язків. Він має повноваження діяти як за власною ініціативою, так і на підставі скарги, отриманої ним безпосередньо або переданої йому членом Європарламенту. Правом подачі скарги наділені всі громадяни Євросоюзу, всі фізичні особи, які постійно проживають на території будь-якої країни-члена, а також всі юридичні особи, які зареєстровані в одній з них.Відповідно, предметом скарги можуть бути дії будь-якого органу Євросоюзу, крім судового, які будь-яким чином зачіпають права зазначених осіб. Але до компетенції Омбудсмена не належать питання, що стали предметом судового розгляду в межах Євросоюзу.Якщо дані, отримані Омбудсменом, підтверджуються, він передає всі матеріали до того органу, дії якого оскаржуються. Даний орган зобов'язаний вжити відповідних заходів та відповісти протягом трьох місяців. Після цього Омбудсмен складає звіт і передає його до Європарламенту та відповідного органу. По закінченні цієї процедури надсилається відповідь скаржнику. Крім того, Омбудсмен за результатами своєї діяльності готує щорічну доповідь. 165.Функції ЄП. Основними його функціями довгий час залишались тільки контрольна та консультативна, які лише нещодавно були доповнені повноваженнями, що дозволяють Європарламенту брати участь в законодавчій процедурі та в процесі формування бюджету разом з іншими органами Євросоюзу. Таким чином, за системою повноважень Європарламент поступово наближається до націо- пальних парламентів. Нині серед них можна виділити чотири основні групи, які зовні схожі на повноваження національних парламентських установ. Так, Європарламент здійснює: 1) політичний контроль за діяльністю Комісії; 2) функцію затвердження законодавчих актів Комісії, а також реалізацію певного обсягу власної законодавчої ініціативи; 3) розробку та прийняття бюджету Євросоюзу; 4) зовнішньополітичні функції Євросоюзу. Європарламент у процесі своєї діяльності видає відповідні акти. Але, незважаючи на те, що внутрішні процедурні правила розробляються в основному ним самим, ці акти, які, безумовно, мають певні правові наслідки, є предметом юридичного контролю. Однак такі питання, як, наприклад, розміщення персоналу або надання фінансової допомоги певним партіям, які беругь участь у виборах, були визнані такими, що є виключною компетенцію Європарламенту. Це пояснюється тим, що подібні витрати повністю покриваються країнами-членами та не входять до бюджету Євросоюзу Резолюції, пропозиції та рекомендації є результатом здійснення Європарламентом консультативної функції, яка за значенням не може зрівнюватись із повноваженням прийняття рішень, однак консультації є важливим етапом законотворчого процесу. У тих випадках, коли основними Договорами передбачено необхідність консультацій з Європарламентом, його точка зору має бути уважно розглянута та проаналізована. У протилежному разі рішення може бути визнане недійсним, тобто анульоване у зв'язку з суттєвими порушеннями процедурних вимог. 166.Загальна характеристика Ради ЄСНайвищою політичною установою на європейському просторі є Рада Євросоюзу. Рада за своєю функціональною ознакою є інститутом, що забезпечує узгодження національних інтересів країн-членів із виконанням завдань та досягненням цілей інтеграційного об'єднання. Важливим є той факт, що Рада захищає національні інтереси країн, які в ній представлені, але діє як орган Євросоюзу, керуючись у своїй діяльності принципами та нормами його права. Д про заснування Європейського Співтовариства(ДпЗЄС)так само, як і Договір про Європейський Союз, передбачив такий орган, як Рада, але із набуттям чинності останнім договором офіційна назва його змінилась на "Раду Європейського Союзу", проте широковживаною залишається назва "Рада міністрів" або просто "Рада", на відміну від Європейської Ради та Ради Європи. Рада є найважливішим органом Європейських Співтовариств та Євросоюзу, який має найбільший обсяг законодавчих повноважень, і саме в рамках цього органу країн й-члени мають можливість висловити свою точку зору з того чи іншого питання. Відповідно до ст. 203 (ДпЗЄС)Рада складається з представників кожної держави-члена на рівні міністрів, які мають повноваження брати зобов'язання від імені свого уряду. Однак склад Ради не є сталим, що гарантує забезпечення об'єктивності та актуальності прийнятих нею рішень. Тому визначення конкретного міністра, який представлятиме країну на засіданні, залежить від кола і змісту питань, розгляд яких заплановано. Як правило, на засіданнях Ради загального плану країни представляють міністри закордонних справ, а на засіданнях, присвячених проблемам сільського господарства або вирішенню певних фінансових питань, - відповідно міністри сільського господарства та міністри фінансів країн -членів Євросоюзу.Згідно зі ст. 202 (ДпЗЄС) до повноважень Ради належить забезпечення та координація основних напрямків розвитку спільної економічної політики держав-членів шляхом прийняття певних рішень, а також дачі завдань Комісії. Однак, зважаючи на повноваження, закріплені в статтях Договору, в деяких випадках Рада може бути зобов'язана отримати висновок Європарламенту, а також Економічної та соціальної ради з певних питань. Обов'язковим є отримання висновків при визначенні умов співробітництва чи прийняття спільних рішень із зазначеними вище органами. щодо компетенції Ради, з питань, які стосуються визначення спільних напрямків політики Європейського Союзу, Рада є своєрідним наддержавним органом, але з питань, які безпосередньо не належать до її компетенції, вона діє як міжпарламентська конференція. В інституційній структурі Євросоюзу Рада представляє суверенну владу держав-членів. Прийняття рішень щодо фінансово-економічних питань е однією з найважливіших функцій Ради. В літературі засідання останньої з фінансових та економічних питань скорочено називають "Екофін". Вагомість питань, що належать до компетенції Екофіпу, зумовлює той факт, що його засідання відбуваються не рідше одного разу на місяць. У функції Екофіну входить затвердження основних напрямків економічної політики Євросоюзу, а також питання впровадження економічної політики на внутрішньому рівні країн-членів, й зокрема формування спільного економічного простору та спільного ринку. В контексті єдиного Економічного і валютного союзу Екофін приймає такі важливі рішення, що навіть не належать до компетенції Ради із загальних питань.Зустрічі міністрів закордонних справ проводяться не рідше одного разу на місяць. 167.Секретаріат Ради ЄС Секретаріат. Базовими договорами Європейських Співтовариств передбачено допоміжну функцію Секретаріату щодо Ради. Із запровадженням Євросоюзу функції Секретаріату значно розширились, Його очолює Генеральний секретар, який на сьогодні допомагає Голові виконувати роль найвищого представника Ради у зовнішньополітичній діяльності та діяльності в галузі безпеки. Генеральний Секретар та його заступник призначаються одностайним рішенням Ради. Генеральний Секретар відповідає за діяльність Генерального Секретаріату та є його адміністративним головою. Секретаріат виконує завдання Ради. В рамках Секретаріату функціонують юридична служба та 10 Генеральних Директоратів, кожний з яких е відповідальним за ту чи іншу галузь функціонування Ради. Система Генеральних Директоратів охоплює широку сферу діяльності та має такі підрозділи: Генеральний Директорат А: сфера діяльності - управління, персонал, інфраструктура, а також переклад, ведення документації та фінансування діяльності Секретаріату; Генеральний Директорат В: сільське господарство та рибний промисел; Генеральний Директорат С: внутрішній ринок, митний союз, промислова політика, телекомунікації та інформаційний простір; Генеральний Директорат Г): дослідження, енергетика і транспорт; Генеральний Директорат Е: зовнішні економічні відносини та єдина зовнішня політика, політика безпеки; Генеральний Директорат Р: міжшститушині відносини в рамках Свросоюзу, бюджетні питання та питання управління персоналом, безпосередні відносини з Єіїропарламснтом, Європейським економічним та соціальним комітетом та Комітетом регіонів, інформаційна політика та засоби масової інформації; Генеральний Директорат О: економічні, монетарні та фінансові питання, а також усі питання, пов'язані з європейським монетарним союзом; Генеральний Директорат Н: юстиція та внутрішні справи; Генеральний Директорат І: навколишнє середовище та захист прав споживача, цивільний захист, законодавство в галузі здоров'я; Генеральний Директорат .1: економічні та соціальні зв'язки, регіональна політика, працевлаштування, соціальна політика, освіта, проблеми молоді, культура та аудіовізуальна продукція. Для контролю за діяльністю директоратів та забезпечення їх ефективної роботи Генеральний Секретар мас відвідувати засідання комітетів. У цьому йому допомагає кабінет Юридичні аспекти діяльності Ради належить до компетенції юридичної служби Секретаріату- Юридична служба має п'ять відділів або груп. У сферу діяльності кожного входить особливе коло питань. Перший відділ є відповідальним за юридичну підтримку діяльності Ради в галузі внутрішнього ринку, промисловості, телекомунікації, туризму, енергетики, цивільного захисту, досліджень, транс'європейських зв'язків, транспорту, соціальних відносин, культури, проблем молоді, регіональної політики, здоров'я, навколишнього середовища, вироблення єдиних стандартів щодо якості продовольчих продуктів та захисту прав споживачів. Другий відділ опікується питаннями сільського господарства, рибного промислу, економічної та монетарної політики, вільного руху капіталу та питаннями діяльності Екофіну в рамках Кореперу . Третій відділ охоплює сферу зовнішніх відносин, а також усі питання, що стосуються міжнародних угод та відносин із міжнародними організаціями. Четвертий відділ опікується проблемами взаємозв'язків між внутрішніми інститутами Євросоюзу, питаннями в бюджетній сфері та управлінні персоналом. Діяльність П'ятого відділу присвячена виключно питанням юстиції та внутрішнім справам. До обов'язків юридичної служби належить представництво інтересів Ради у судових засіданнях, надання юридичних консультацій, а також аналіз нормативних актів Ради щодо їх форми, змісту та юридичні дії. 168.Комітет постійних представників Ради ЄС Комітет постійних представників посідає особливе місце серед органів, запроваджених основними документами Євросоюзу. Це пояснюється не в останню чергу тим, що головною його функцією є забезпечення постійного представництва держав-членів в Раді. Саме за допомогою Кореперу заповнюється прогалина, яка виникає у зв'язку із самою природою Ради, тобто з тимчасовим характером представництва держав-членів. Адже, внаслідок того, що рівень представників у Раді є надзвичайно високим - не нижче рівня міністрів - а ргіогі неможливо забезпечити їх постійну присутність та участь не лише в засіданнях, а й у повсякденній роботі Ради. Виходом із цієї досить непростої ситуації стало створення постійного органу на рівні послів, компетенцією якого є надзвичайно важливі та складні питання управління діяльністю Ради та підготовки матеріалів до її засідань. Тобто фактично саме Корепер виконує всю рутинну роботу, яка забезпечує належне та безперервне функціонування Ради. У Договорі про заснування Європейського співтовариства з вугілля та сталі — першого та одного з найважливіших Європейських Співтовариств, не було передбачено створення подібного органу, але досвід інших європейських організацій, таких як ОБСЄ, Рада Європи, довів надзвичайну ефективність подібного органу. Отже, у 1953 р. рішенням Спеціальної Ради було передбачено створення координаційного комітету на рівні найвищих державних службовців держав-членів, який має відповідати за підготовку засідань Ради та вирішення завдань, що виникатимуть. Цей досвід, дійсно, виявився корисним і був закріплений у Договорі про заснування Європейського співтовариства з атомної енергії та Договорі про Європейський Союз. Крім того, функції Ради поступово розширювались, і згодом названому органу було надано повноваження створювати спеціальні комітети представників країн-членів та визначати їх функції. 169.Способи прийняття рішень Радою ЄС Що стосується процедури прийняття рішень у рамках Ради, то загальною тенденцією щодо голосування є поступовий перехід від одностайного ухвалення рішень до ухвалення рішень кваліфікованою більшістю. Формально Договір про Європейський Союз передбачає три способи прийняття рішень: простою більшістю, кваліфікованою більшістю та одностайно. Але на сьогодні голосування простою більшістю застосовується дуже рідко, а саме при вирішенні незначних питань технічного характеру. Також у Договорі про заснування Європейського Співтовариства та Договорі про Європейський Союз міститься перелік випадків, коли обов'язковим є одностайне голосування. Процедура голосування закріплена в ст. 205 Договору про заснування Європейського Співтовариства. Тенденція переходу до голосування кваліфікованою більшістю пов'язана з тим, що саме така процедура надає значення кожному голосу країн-членів, але не дозволяє застосувати право вето, що відбувається під час одностайного прийняття рішень. Основною ідеєю голосування кваліфікованою більшістю є розподіл відповідальності. Завдяки цьому вдається запобігти ситуації, коли, наприклад, інтереси країн "великої четвірки" переважали б над інтересами інших членів Ради. Такий розподіл голосів забезпечує прийняття рішення за умов згоди не менше восьми країн Євросоюзу. Нині, після вступу до Євросоюзу Швеції, Австрії та Фінляндії, загальна кількість членів Ради становить 87 осіб, зокрема Австрія - 4, Бельгія - 5, Велика Британія - 10, Греція - 5, Данія - З, Ірландія - З, Іспанія -X, Італія - 10, Люксембург - 2, Нідерланди - 5, Німеччина - 10, Португалія — 5, Фінляндія - З, Франція - 10, Швеція - 4. З січня 1995 р. загальна кількість голосів, необхідна для прийняття актів Ради кваліфікованою більшістю, дорівнює 62. Таким чином, щоб заблокувати акт Ради, необхідно набрати не менше 26 голосів. Але впровадження системи прийняття рішен ь кваліфікованою більшістю відбувалось вельми непросто. 170.Комісія ЄС як головний консультативний орган Комісія є головним консультативним органом. Зважаючи на основні функції Комісії в самому Свросоюзі ЇЇ інколи називають "останнім оплотом єврократів", які чинять перешкоди інтересам країн-членів, втручаються у внутрішньодержавні справи. Слід зазначити, що певна невдоволеність Комісією окремих держав-членів пов'язана з тим, що саме вона покликана здійснювати контроль за виконанням рішень Євросоюзу та охороняти його спільні інтереси від власних інтересів країн, які входять до складу об'єднання. Тобто, по суті, за основними засадами діяльності Комісія певним чином нагадує наддержавну виконавчу владу. Однак спосіб утворення та порядок функціонування Комісії ніяким чином не схожий па такий інститут, як уряд у суверенних державах. За загальним правилом, засідання Комісії проходять не рідше одного разу на тиждень та додатково у будь-який момент, коли в цьому е потреба. Голова Комісії визначає порядок денний засідання згідно із річною програмою ЇЇ діяльності. Крім того, до порядку денного можуть бути внесені й Інші питання, щодо яких необхідно отримати рішення Комісії, Будь-який з членів Комісії може вимагати відкладення розгляду окремих пунктів порядку денного па певний строк. За ініціативою Голови Комісії на засіданні може бути розглянуте й будь-яке інше питання, не включене до порядку денного. Комісія також може більшістю голосів зняти з розгляду певне питання порядку денного. На практиці більшість рішень Комісії приймаються кваліфікованою більшістю голосів. Однак згідно зі ст. 7 Правил процедури Комісії для того, щоб рішення було прийняте, достатньо й більшості голосів. На сьогодні кворум становить 11 голосів. Засідання Комісії с закритими, а дебати проходять в умовах конфіденційності. Роботу Комісії забезпечує її апарат, то працює у відділах, службах та інших підрозділах, які утворюють потужну інфраструктуру Комісії такі основні групи повноважень Комісії: - забезпечення застосування положень цього Договору та положень, що приймаються інсти'Іугами на його основі; - підготовка рекомендацій та надання висновків з питань, які є предметом даного Договору, якщо це передбачено положеннями останнього або якщо Комісія вважає це за потрібне; - повноваження приймати рішення та брати участь у розробці рішень, що їх приймають Рада та Європарламент, у спосіб, передбачений цим договором; .... п - виконання повноважень, наданих їй Радою для здійснення правил, встановлених останньою. 171.Роль ГОЛОВИ комісії ЄС Європейського Співтовариства процедура формування нового складу Комісії починається із обрання Голови Комісії, який призначається за згодою країн-членів, після чого його кандидатуру затверджує Європарламент.Призначення Голови Комісії врегульовано внутрішнім регламентом Європарламенту. Він має перевагу над всіма іншими членами Комісії, про що наголошено в ст. 219 Договору про заснування Європейського Співтовариства наступним чином: "Комісія працює під політичним керівництвом свого Голови". Голова відіїрає значну роль при формуванні загальних засад діяльності Комісії, особливо під час ведення переговорів із Радою та Європарламентом. Тому важливість роботи Комісії певною мірою залежить від особи, яка займає посаду Голови. Саме в зв'язку з цим багато суттєвих рішень щодо подальшої інтеграції Євросоюзу було прийнято завдяки діяльності Комісії та безпосередньо ЇЇ Голови. Поряд з формуванням основних політичних напрямків діяльності Комісії Голова розподіляє обов'язки між комісарами, призначає засідання Комісії та визначається щодо їх порядку денного, мас право підписувати та встановлювати автентичність протоколів та актів Комісії. Крім того, Голова представляє Комісію па зовнішньополітичній арені, підтримує зв'язки з іншими органами Євросоюзу. Разом з Головою Ради він приймає вірчі грамоти іноземних дипломатів.. Голова Комісії визначає порядок денний засідання згідно із річною програмою ЇЇ діяльності. Крім того, до порядку денного можуть бути внесені й Інші питання, щодо яких необхідно отримати рішення Комісії, Будь-який з членів Комісії може вимагати відкладення розгляду окремих пунктів порядку денного па певний строк. За ініціативою Голови Комісії на засіданні може бути розглянуте й будь-яке інше питання, не включене до порядку денного. Комісія також може більшістю голосів зняти з розгляду певне питання порядку денного. |