Мікроба екз. 1. Медична мікробіологія та предмет її вивчення
![]()
|
Субклітинні форми бактерій: протопласти і сферопласти, L-форми бактерій.L-форми — особливі форми бактерій, які втратили клітинну стінку (частково або повністю), що обумовлює основні морфологічні та фізіологічні ознаки: поліморфізм, висока пластичність, осмотична та механічна вразливість, стійкість до речовин, що блокують синтез клітинної стінки та чутливість до речовин, що пригнічують синтез цитоплазматичної мембрани та білка у клітині, зміни процеси росту та розмноження, а також антигенну характеристику. L-форми різних видів бактерій за морфологією ідентичні. Їхній поліморфізм виражений в наявності шароподібних та вакуолізованих клітин різних розмірів: від гігантських (до 8 мкм у діаметрі) до дуже дрібних (до 250 ммк), що здатні проходити через пори бактеріальних фільтрів. При культивуванні L-форм на твердих поживних середовищах зазвичай утворюються два типа колоній 3А та 3В. L-форми типу 3В утворюють на агарі колонії з темним зернистим центром, що проростає у товщу середовища. L-форми цього типу у випадку припинення дії агенту, що викликав їхнє утворення, знов отримують здатність синтезувати клітинну стінку та через деякий час відновлюються до нормальних форм бактерій. Процес відновлення бактерій вихідного виду з L-форм називають реверсією. L-форми, що здатні реверсувати, називають нестабільними. Такі форми часто утворюються у організмі людини при неправильному лікуванні антибіотиками. L-форми типу 3А утворюють в агарі дрібні колонії, клітини яких здатні проходити через пори бактеріальних фільтрів. Такі L-форми мають високу стабільність, вони можуть реверсують дуже рідко, тільки під дією сильних мутагенів, та не відновлюють усіх властивостей виду, з якого були отримані. Стабільні L-форми повільно ростуть на поживних середовищах. Для їхнього культивування використовують середовища з великим вмістом поживних речовин, високою осмотичною концентрацією. Також використовують культури клітин, при такому способі L-форми проникають у клітини та розмножуються внутриклітинно. Лізоцим розриває в муреїні глікозидні зв’язки, а пеніцилін попереджує утворення пептидоглікану, що супроводжується руйнуванням клітинної стінки. При цьому утворюються чутливі до осмотичних умов округлі клітини -протопласти, у яких повністю втрачена клітинна стінка. При дії вказаних препаратів на грамнегативні бактерії формуються клітини, які зберігають рештки клітинної стінки. Їх називають сферопластами. Протопласти і сферопласти належать до субклітинних форм бактерій. Вони мають круглу форму, високочутливі до осмотичних умов середовища, утворюють спори, якщо був ініційований процес споруляції, але не мають здатності до розмноження. Сферопласти, на відміну від протопластів, здатні адсорбувати на своїй поверхні бактеріофаги і відновлюватись у вихідні форми при відміні дії чинників, які викликали їх утворення. Капсула бактерій, хімічний склад та значення, методи виявлення Розрізняють: мікрокапсула (представлена мукополісахаридними фібрилами, виявляють за допомогою електронної мікроскопії, товщина < 0,2мкм) та макрокапсула (істинна) (стовщений слизовий шар, видимі в світловий мікроскоп, товщина > 0,2 мкм мають не всі мікроорганізми, має гелеподібну консистенцію і не затримує барвників, тому при забарвленні за Буррі-Гінсом забарвлюється фон препарату та клітина, а сама капсула лишається безбарвною). У деяких мікроорганізмів капсули утворюються в організмі людини або тварини,а в деяких і у макроорганізмі, і на штучних живильних середовищах. У патогенних мікроорганізмів капсула може оточувати 1, 2 клітини чи цілий ланцюжок клітин.Капсула захищає клітину від бактеріофагів, фагоцитів та антитіл,тому є фактором патогенності. Обумовлює антигенні властивості мікроорганізмів (К-антиген – капсульний антиген). Слизовий шар – капсулоподібна оболонка, утворена слизом, який виділяють бактерії, нещільно зв’язаниа з поверхнею клітини (ліпідо-полісахарідний шар) |