Практикум Люта. В. Л. Люта о. В. Кононов в а. Люта о. В. Кононов
![]()
|
6. Ознайомлення з препаратами для специфічної профілактики і лікування хвороб, спричинених патогенними коками Завдання 11. Ознайомтеся з препаратами для специфічної профілактики і лікування хвороб, спричинених патогенними коками. Розгляньте препарати, що використовують для специфічної профілактики і лікування хвороб, спричинених гноєтворними коками, визначте придатність їх до використання. Контрольні запитання
9. Яке значення мають визначення фаговаріанта і чутливості стафілокока до антибіотиків?
Тести 1. Під час обстеження на стафілококове носійство матеріал відбирають із: а) носа, мигдаликів; б) задньої стінки глотки; в) носоглотки; г) носа і зіва. 2. Під час обстеження на стафілококове носійство первинний посів проводять на середовища: а) МПА, МПБ; б) ЖСА, кров'яний агар; в) сироватковий агар, МСА; г) цукровий бульйон, МПА. 3. Для дослідження при менінгококовій інфекції матеріал транспортують за температури: а) 37—40 °С; б) 30—37 °С; в) 35—45 °С; г) не нижче ніж 25 °С. 4. Для діагностики гонореї матеріал у хворих чоловіків відби- рають із: а) сечівника; б) сечівника і прямої кишки; в) сечівника, глотки, мигдаликів; г) всі відповіді правильні. 5. Під час дослідження на сепсис посів крові проводять на: а) кров'яний агар; б) ЖСА; в) цукровий бульйон; г) МПБ. 6. У разі підозри па сепсис кров для виділення гемокультури відбирають: а) у день, коли хворий надійшов до стаціонару; б) наприкінці 1-го тижня хвороби; в) через 2—3 дні після прибуття хворого у стаціонар; г) на початку 2-го тижня хвороби. 7. Під час відбирання матеріалу на мікробіологічне досліджен- ий слід дотримуватися таких умов: а) відбирати до початку антимікробного лікування; б) відбирати натще; в) відбирати у сухий чистий посуд; г) всі відповіді правильні. Ситуаційні задачі
Домашнє завдання Підготуйтеся до практичного заняття 9. Рекомендації щодо самопідготовки до практичного заняття 9
Практичне заняття 9 ЛАБОРАТОРНА ДІАГНОСТИКА ХВОРОБ, СПРИЧИНЕНИХ КИШКОВИМИ БАКТЕРІЯМИ Мета запяття:
Оснащення: поживні середовища виготовлені та з ростом культури ешерихій і сальмонел, поживні середовища Ендо, Плоскирєва, вісмут-сульфіт агар, Ресселя, Гісса, МПБ з інді-каторними папірцями, фантом, ректальний тампон, ізотонічний розчин натрію хлориду у флаконі, бланки направлення, стерильна баночка з дерев'яною паличкою (для демонстрації), стерильні баночки з розведеними фекаліями у відношенні 1:10, бактеріологічні петлі, шпателі для посіву, пінцети, маркер, сірники, спиртівки, вакцини, лікувальні преиарти. План
Хід заняття 1. Взяття фекалій для дослідження, оформлення направлення Завдання 1. Ознайомтеся з методами взяття фекалій на бактеріологічне дослідження. Оскільки ентеробактерії (ешерихії, шигели, сальмонели) уражують переважно кишечник, на аналіз найчастіше відбирають фекалії. Відбір проводять двома способами: фекалії відбирають із суден, горшків чи лотків у стерильну баночку або забирають ректальним тампоном. Оптимальний для виділення культури ентеробактерій відбір фекалії слід провести одразу після дефекації. Посуд, у який збирають фекалії від хворого, дезінфікують освітленим розчином хлорного вапна, потім багаторазово промивають гарячою водою до повного видалення слідів дезінфектанту. Фекалії відбирають із посуду (у немовлят — із пелюшок) стерильною дерев'яною паличкою у кількості 3—5 г із останніх порцій (більшість ентеробактерій уражує тонку кишку) і вміщують у стерильну баночку. Якщо у фекаліях є домішки, то їх обов'язково включають у пробу: гній, слиз, пластівці (але не кров!). У разі неможливості отримати фекалії після дефекації матеріал відбирають безпосередньо із прямої кишки ректальним тампоном. Завдання 2. Проведіть (на фантомі) відбір фекалій ректальним (від лат. rectum — пряма кишка) тампоном. Алгоритм "Взяття фекалій ректальним тампоном":
— закрийте флакон пробкою (тампон тримайте правою рукою); Увага! Не .можна відбирати матеріал сухим тампоном. Не можна вводити тампон силою. За наявності набряку слизової оболонки прямої кишки і виразок це призведе до додаткового травмування і спричинить біль у пацієнта.
Увага! У дорослих тампон вводять на глибину 8—10 см, у дітей — на 3—5 см.
2. Посів калу на поживні середовища Ендо, Плоскирсва, вісмут-сульфіт агар Завдання 3. Проведіть посів фекалій на середовища Ендо, Плоскирсва, вісмут-сульфіт агар. Фекалії, відібрані у стерильні баночки, мають бути посіяні не пізніше 2 год від моменту взяття. Доставлені фекалії розводять ізотонічним розчином натрію хлориду у співвідношенні 1:5 або 1:10 і дають відстоятися протягом 30—60 хв. Грубі часточки фекалій осідають на дно. Енте-робактерії як факультативні аероби скупчуються на поверхні, тому під час посіву матеріал відбирають з баночки бактеріологічною петлею або піпеткою з поверхні і наносять 1—2 краплі на поверхню поживного середовища. Поверхня пластинчастих середовищ повинна бути підсушеною, на ній не має бути крапель конденсаційної води. Посів проводять петлею або шпателем. Методику посіву на пластинчасте середовище петлею див. у практичному занятті 3, завдання 2; методику посіву шпателем див. у практичному занятті 3, завдання 7. Чашки з посівами ставлять у термостат за температури 37 °С. 3. Вивчепня росту ешсрихій, сальмонел, шигел на середовищах Епдо, Плоскирєва, вісмут-сульфіт агарі, Ресселя, Гісса Завдання 4. Опишіть культуральпі властивості ентеро-бактерій па середовищах Endo, Плоскирєва, вісмут-сульфіт агарі, Ресселя, Гісса, (алгоритм див. у практичному занятті 3, завданнях 9,10,11). Порівняйте стерильне середовище Ресселя із посівом культури ентеробактерій, зробіть висновок, орієнтовно до якого роду можна віднести культуру: ешерихій, сальмонел чи шигел. Оскільки ешерихії ферментують лактозу і глюкозу, у середовищі змінюється колір індикатора в косячку і в стовпчику. Сальмонели і шигели ферментують тільки глюкозу, тому колір індикатора змінюється тільки в стовпчику. Наявність газу визначають за наявністю кульок газу або розриву середовища. Невелика кількість ознак, що виявляються у культури ентеробактерій на середовищі Ресселя, не дає змоги достовірно визначити її родову приналежність, тому з метою диференціації родів використовують середовища Гісса і МБП. Порівнюючи контрольні й дослідні ряди середовищ Гісса і враховуючи колір індикаторних папірців, роблять висновок про сахаролітичні і протеолітичні властивості ентеробактерій. На середовищах Гісса визначають також рухливість мікроорганізмів. Якщо культура росте вздовж уколу, а середовище залишається прозорим, мікроби нерухливі, якщо культура росте по всьому об'єму середовища, то мікроби рухливі. Найточніше визначають рід виділеної культури за антигенною структурою в РА на склі з імунними сироватками. 4. Ознайомлення з методикою проведення серологічного методу діагностики Завдаїшя 5. Ознайомтеся з проведенням серологічного методу діагностики при захворюваннях сальмонельозної етіології. Для серологічної діагностики черевного тифу, паратифів А і В та інших сальмонельозів використовують реакцію Відаля. Антитіла у хворих на черевний тиф і паратифи А і В з'являються у крові уже на 4-у добу хвороби, і їх кількість різко збільшується на 8—10-у добу. Оскільки клінічно черевний тиф і паратифи А і В дуже схожі, серологічні реакції, в тому числі і реакцію Відаля, ставлять одночасно з діагностикумами S. typhi (O- і Н-) і S. paratyphi А і В (ОН-). Збудником хвороби вважають той мікроорганізм, діа-гностикум з якого дає позитивну реакцію аглютинації з сироваткою крові хворого. Збудники черевного тифу і паратифів А і В мають спільні групові антигени, тому їх діагностику ми здатні давати групову РА. Позитивним вважається результат у тому ряду пробірок, де аглютинація відбувається у більшому розведенні сироватки. Щоб відрізнити РА у хворого від щеплювальної або анамнестичної, реакцію Відаля ставлять повторно через 5—7 діб. У хворого титр антитіл зростає, а у щепленого або перехворілого не змінюється. Не змінюється також і результат групової реакції (табл. 5). У період реконвалесценції титр антитіл зменшується, що також є діагностичною ознакою. ![]() При інших сальмонельозах реакція Відаля може бути використана для ретроспективної (від лат. retro — назад) діагностики, тобто діагностики після одужання. Однак необхідно враховувати індивідуальні відхилення від нормального циклу імуногенезу. В ослабленому організмі зі зниженою реактивністю, а також у дітей 1-го року життя антитіла накопичуються повільно. Після проведення обліку РЛ може бути 2 варіанти відповіді: 1) негативна РЛ — реакція з діагностикумом... негативна; 2) позитивна РЛ — реакція з діагностикумом... позитивна до титру... Крім О- і Н-антигену S. typhi містять Vi-антиген. Оскільки ці форми S. typhi більш стійкі до захисних механізмів макроорганізму, вони здатні спричинити хронічне бактеріоносійство. При цьому у крові носія накопичуються Vi-антитіла. Отже, виявлення Vi-антитіл у крові є прямим доказом носійства збудників черевного тифу. Для виявлення Vi-антитіл найбільш чутливою є реакція Vi-гемаглютинації. Для встановлення більш обґрунтованого діагнозу проводять визначення антитіл, що належать до певного класу імуногло-булінів — IgM і IgG. Анамнестичні і щсплювальні належать в основному до класу IgM. У разі вираженого гострого і особливо хронічного бактеріо-носійства зростає титр IgG. 5. Ознайомлення з препаратами для специфічної профілактики і лікування хвороб, спричинених кишковими бактеріями Завдання 6. Ознайомтеся з інструкціями щодо застосування препаратів для специфічної профілактики і лікування хвороб, спричинених кишковими бактеріями, визначте їх придатність до використання. Контрольні запитання
10. Яку серологічну реакцію використовують для виявлення хронічних носіїв інфекції? Тести 1. Ешерихії, що спричинюють дезиптерієподібну форму хво- роби: а) ЕПЕК; б) ЕІЕК; в) ЕТЕК; г) ЕГЕК. 2. Патогенні ешерихії здатні спричинити інфекції: а) тільки ендогенні; б) тільки екзогенні; в) ендогенні й екзогенні. 3. Коліентерити у дітей раннього віку спричинюють: а) ЕПЕК; б) ЕІЕК; в) ЕТЕК; г) ЕГЕК. 4. Товсту кишку уражають: а) ЕПЕК; б) сальмонели; в) ЕТЕК; г) шигели. 5.На бактеріологічне дослідження відбирають: а) кал, гній і слиз; б) кал, кров і слиз; в) кал, гній і кров; г) кал без домішок. 6. Середовища для виділення ентеробактерій нід час первин- ного посіву: а) ЖСА і кров'яний агар; б) Ендо і Плоскирєва; в) Плоскирєва і сироватковий агар; г) Сабуро і тіогліколеве. 7. Для серологічної діагностики черевного тифу використову- ють реакції: а) Вассермана; б) Вейля—Фелікса; в) Відаля; г) Райта. 8. Для виявлення хронічних носіїв збудників черевного тифу найефективнішими є: а) виявлення збудника у випорожненнях; б) виявлення О- і Уі-антитіл у сироватці крові; в) виявлення збудника у крові; г) виявлення О- і Н-антитіл у сироватці крові. 9. Для профілактики внутрішньолікарняних інфекцій, спри- чинених ентеробактеріями, використовують: а) піобактеріофаг; б) колі-протейний фаг; в) еубіотики; г) антибіотики. Ситуаційні задачі
Домашнє завдання Підготуйтесь до практичного заняття 10. |